Старіння як фактор ризику нейродегенеративних захворювань: Аналіз даних з України та світу - Луговий, Олесь; Байляк, Марія (Журнал Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника. Біологія, 2024)
Старіння, яке часто називають осінню життя, є природним і складним біологічним процесом, що призводить до прогресивного зниження фізіологічних функцій, підвищуючи сприйнятливість до різних захворювань, включаючи нейродегенеративні розлади. До таких станів, що характеризуються втратою функцій і структури нейронів, належать хвороба Альцгеймера (ХА), хвороба Паркінсона (ХП) та інші деменції, які є основними причинами інвалідності та смертності в усьому світі, особливо серед людей похилого віку. У цій статті аналізуються найпоширеніші теорії старіння, також взаємозв'язок між старінням і нейродегенеративними захворюваннями, а також молекулярні та клітинні процеси, що лежать в основі нейродегенерації. Зокрема, в цій статті розглядаються такі теорії старіння, як епігенетична, репарації та пошкоджень та метаболічна, а також їх значення для розуміння нейродегенеративних процесів. На клітинному рівні такі фактори, як порушення структури білків, дисфункція мітохондрій і хронічне запалення, пов'язують старіння з нейродегенерацією. Використовуючи статистичні дані, ми проаналізували поширеність і смертність від нейродегенеративних захворювань в Україні, порівнюючи тенденції з іншими країнами. На основі даних з України нами проаналізовано поширеність та смертність від нейродегенеративних захворювань за останні два десятиліття у двох вікових групах: 50-69 років та 70+. Порівняння з глобальними тенденціями показує, що люди віком 70+ в Україні відчувають вчетверо вищий тягар хвороб, що вимірюється роками життя, скоригованими на втрату працездатності. Однак відносно низькі показники смертності від цих захворювань в Україні можуть бути наслідком недостатньої діагностики, коротшої тривалості життя, а також унікальних демографічних та соціально-економічних чинників. Результати дослідження підкреслюють гостру потребу в покращенні діагностики, доступу до медичної допомоги та стратегій профілактики, орієнтованих на населення, для подолання цього зростаючого тягаря для здоров'я. Рекомендації включають ранні втручання, спрямовані на зменшення впливу факторів ризику, збільшення інвестицій у дослідження вікових захворювань і розробку надійних систем підтримки для людей похилого віку. Ці зусилля можуть значно покращити стан здоров'я, зменшити витрати на охорону здоров'я та підвищити якість життя людей похилого віку.